Creșterea iepurilor de casă este o subramură relativ nouă a creșterii animalelor, asigurând carne dietetică de calitate superioară, piei frumoase, lână și alte produse suplimentare. Pe plan mondial, ea s-a dezvoltat spectaculos în secolul al XIX-lea, iar prin introducerea noilor tehnologii în secolul al XX-lea, creșterea iepurilor de casă s-a răspândit și în acele țări care nu aveau tradiție în creșterea iepurilor. Anterior celui de-al Doilea Război Mondial, în cele mai multe țări, creșterea iepurilor de casă avea un caracter extensiv. După război, oamenii de știință și-au concentrat eforturile și asupra iepurilor. Astfel au fost rezolvate o serie de aspecte tehnice și tehnologice, în special cele legate de creșterea și hrănirea acestor animale, realizându-se și primele rații integrale de furaje granulate.